Feltöltve: 2007-09-07 20:41:35
Megtekintve: 2354
A valóság nem tündérvilág
Fázósan húzzuk össze magunkat,
tüdőnkbe hasít a hideg.
A juhnyájak is gyapjúba öltöztek,
szél kócolta lombok levelei köhögnek.
A fák törzsei szinte belegörnyednek
az ólomsúlyú ködharmat cipelésébe.
Te fölötte állsz az évszakoknak,
szemed smaragdfénye meleget hint
felém, öled selyemrétje
bársonyszirmú virágot nyit.
Ajkadról a tavasz kacag,
bíborpírba öltöző bőröd tüze a nyarat
hozza el, és ajándékozza nekem
csókjaid sűrű erdejének rejtekében.
Aranyló-lángcsóvában szállunk
a szerelmi beteljesülés tündérkertjébe.
Itt teszlek magamévá, a tündérek
suttogó-szavaink szárnyain röpködve zenélnek
míg én a gyönyör gyöngyeivel ékesítlek,
majd lassúbb ütemre csitítom
a termékenység ősi táncát lejtő szíved.
Megpihennék örökidőkre puhán ölelő
két karod meleg fészkében,
de az élet morajló vad hulláma visszaránt,
fülembe süvíti, a valóság nem tündérvilág!
tüdőnkbe hasít a hideg.
A juhnyájak is gyapjúba öltöztek,
szél kócolta lombok levelei köhögnek.
A fák törzsei szinte belegörnyednek
az ólomsúlyú ködharmat cipelésébe.
Te fölötte állsz az évszakoknak,
szemed smaragdfénye meleget hint
felém, öled selyemrétje
bársonyszirmú virágot nyit.
Ajkadról a tavasz kacag,
bíborpírba öltöző bőröd tüze a nyarat
hozza el, és ajándékozza nekem
csókjaid sűrű erdejének rejtekében.
Aranyló-lángcsóvában szállunk
a szerelmi beteljesülés tündérkertjébe.
Itt teszlek magamévá, a tündérek
suttogó-szavaink szárnyain röpködve zenélnek
míg én a gyönyör gyöngyeivel ékesítlek,
majd lassúbb ütemre csitítom
a termékenység ősi táncát lejtő szíved.
Megpihennék örökidőkre puhán ölelő
két karod meleg fészkében,
de az élet morajló vad hulláma visszaránt,
fülembe süvíti, a valóság nem tündérvilág!
Hozzászóláshoz jelentkezz be vagy regisztrálj!
2007-09-16 11:41:02
Köszönöm elismerő észrevételed:-)